Mareridt & night terrors (natteræd) hos børn – hvordan skal de forstås og håndteres?
![](https://michaelrohde.dk/admin/wp-content/uploads/2013/05/night-terror-børn-baby1-225x225.jpg)
Mareridt hos børn / night terrors (natteræd). Det er enormt ubehageligt når dit barn gentagne gange vågner af mareridt og er helt ude af den – og du ikke helt ved hvordan du skal håndtere det.
Endnu værre opleves for de fleste forældre såkaldte “night terrors”, hvor dit barn ser ud til at være vågen, men tydeligvis ikke er ved bevidsthed, og dit forsøg på at trøste ingen effekt har.
I det følgende tager jeg fat på henholdvis mareridt og night terrors hos børn – det er nemlig ikke det samme.
Forskel på mareridt og “night terrors”. Den afgørende forskel er, at ved mareridt, ja da drømmer dit barn (befinder sig i REM-søvnen), og vil derfor altid have lukkede øjne. Du kan desuden trøste dit barn med god effekt når det har haft mareridt.
Ved “night terrors” da virker dit barn vågen (ofte med åbne, stirrende øjne) – men er faktisk udenfor bevidsthed. Ligeledes – ved “night terrors” er barnet umiddelbart utrøsteligt, og responderer typisk ikke på din støtte og trøst.
Night terrors indtræder typisk 2-3 timer efter barnet er faldet i søvn, mens mareridt normalt forekommer langt senere på natten, typisk i de tidlige morgentimer. Et barn vil kunne huske indholdet af et mareridt, men vil intet kunne huske hvis der er tale om night terror.
Mareridt hos børn. De fleste børn oplever at have mareridt – som beskrevet i mit sidste blogindlæg om børns drømme handler mareridtene ofte om stressende og angstprovokerende hændelser i barnets liv. Hændelser som er helt normale (det at udvikle sig, vigtige overgange, e.g. starte i børnehave, skole m.v.) – men som for barnet opleves meget skræmmende.
Barnets mareridt kan også reflektere stressende forhold i hjemmet. Præcis lige som når os voksne skal starte på nyt arbejde, er i en form for personlig krise el. lign. Sådanne udfordringer, og hvordan vi reelt har det med dem, reflekteres i vores drømme (hvis vi ellers kan huske dem og forholder os til dem, hvilket jeg ville ønske der var flere af os voksne der gjorde).
Videnskaben har vist, at arbejdet med vores drømme kan føre til øget selvindsigt og bedre relationer til andre (vil du vide, hvordan hvordan du selv kan bruge dine drømme, og måske kende de hemmeligheder om dig selv du lige nu er ubevidst om? Se mit onlinekursus Drøm dig i live!).
Et barns mareridt kan eksempelvis handle om at blive forfulgt af et større barn – måske en teenager eller endda en voksen.
Et billede på, hvordan barnet mærker presset ift. at blive ældre (måske lige så gammel som teenageren) – eller teenageren kan drømme om at være forfulgt af et ukendt voksent menneske – nogle gange et billede på, hvordan teenageren mærker presset henimod at blive voksen.
Børn drømmer mere om dyr (mange gange faretruende fantasidyr), end teenagere og voksne gør. Som kort beskrevet i mit sidste blogindlæg er dette et billede på, hvordan barnet i højere grad er drifts- og instinkt-styret end teenageren og os voksne er.
Altså kan dyrene ses som mere primitive sider af barnet, den bevidste styring har endnu ikke taget over. Men drømme med dette indhold kan virke meget skræmmende på børn – ganske enkelt fordi de ikke ved hvordan de skal forholde sig til og håndtere disse sider af sig selv.
For forældre giver sådanne drømme hos deres børn derfor et meget kraftigt vink om hvad der lige nu sker i deres barn.
Se Michael Rohde tale om drømme i Go’ Aften Danmark:
Hvordan skal jeg som forælder forholde mig til mit barns mareridt? Ofte vælger forældre at “negligere” drømmen, og til barnet sige; “det er bare en drøm, du skal ikke være bange” (og så ikke tale mere om drømmen) – men ved at sige det anerkender man som forælder ikke det som faktisk sker i barnet, og barnet vil ikke føle sig forstået.
For barnet er mareridtet og indholdet i mareridtet meget virkeligt, ligesom indholdet i dine egne drømme er virkeligt.
Drømme er et virkeligt fænomen, og ikke noget der skal negligeres. De fortæller meget præcist om, hvad der er vigtigt for dig i dit liv lige nu – og dit barns drømme således hvad der rører sig i dets indre lige nu.
Derfor er det rigtige at gøre at gå ind i drømmen sammen med barnet – dvs. tale om; hvad handlede drømmen om? Hvad skete der? Hvad gjorde dragen (monstret, bjørnen etc.) så?
En god måde at hjælpe barnet kan være at spørge om der er noget han/hun havde brug for i drømmen – eksempelvis at dragen kom i bur el. lign. – og så derefter sammen med barnet tegne drømmen – dog med det twist at nu kommer dragen i bur! Måske skal du først gøre dette om morgenen / senere på dagen, så du ikke skal gøre det midt om natten.
Grundlæggende handler det altså om at tage dit barns drømme seriøst, og forstå at drømmene er billeder på hvad der rører sig i ham/hende lige nu.
Night terrors hos børn. De fleste forældre har trøstet deres barn efter lejlighedsvise mareridt. Men hvis dit barn nogensinde har oplevet, det der er kendt som “night terrors”, ja da var dit barns frygt/angst sandsynligvis ikke til at dæmpe, uanset hvad du gjorde. Og jeg kan kun sige som far til en søn der i en alder af ét år havde nogle nætter med hvad der højst sandsynligt der har været night terrors, at det er en skræmmende oplevelse når man først gang er vidne til det.
“Night terrors” menes af mange at være en søvnforstyrrelse, der synes at ligne et mareridt, men har en langt mere dramatisk udformning. Selvom “night terrrors” kan være alarmerende for forældre der overværer dem, ja da er de normalt ikke noget der skal give anledning til bekymring, og er heller ikke et tegn på et dybere medicinsk problem.
Det er således et ret udbredt fænomen hos 2-6 årige (nogle gange også tidligere og senere), som forsvinder efterhånden som centralnervesystemet modnes.
Under en typisk nat forekommer søvn i flere faser. Hver fase er forbundet med særlig hjerneaktivitet, og det er under de hurtige øjenbevægelsers fase (REM), at de fleste drømme opstår. Night terrors sker under den dybe “non-REM-søvn.” I modsætning til mareridt (som forekommer under REM-søvn), er night terrors teknisk set ikke drømme, men skal mere ses som en angstfyldt, og pludselig (ubevidst) reaktion, der sker ved overgangen fra den ene søvnfase til en anden – som en reaktion på denne overgang.
Men også som et resultat af, at barnets centralnervesystem ikke er fuldt udviklet endnu.
Det menes at den primære årsag til “night terrors” er en overstimulering af (det uudviklede) centralnervesystem, hvilke oftest vil forekomme i perioder, hvor barnet er overtræt eller syg, tager medicin, er stresset eller sover et andet sted end normalt. Og på denne måde er der jo så pludselig et link til hvad der sker i barnets vågenliv.
Jo flere forældre jeg har været i dialog med omkring night terrors, jo oftere sker det, at der kan findes ting i vågenlivet, som kan fremprovokere denne reaktion.
Under en “night terror” kan et barn måske pludselig sidde oprejst i sengen og råbe eller skrige af nød, med vidt åbne, stirrende øjne. Barnets vejrtrækning og hjertebanken kan være hurtigere, han eller hun sveder måske, pisker rundt i sengen og virker forstyrret og bange.
Efter et par minutter, nogle gange længere, falder barnet typisk til ro og vender tilbage til almindelig søvn (typisk REM/”drømmesøvn”).
I modsætning til mareridt, som børnene ofte husker, vil barnet ikke have nogen erindring om en night terror næste dag, fordi det var i dyb søvn da det skete – og der er ingen mentale billeder at huske.
Hvordan skal jeg som forælder forholde mig til mit barns “night terror”? Hvis dit barn vågner af sig selv under en night terror vil det typisk virke desorienteret og forvirret, og i sådanne tilfælde kan du trøste barnet det bedste du har lært. Det sjove er, at barnet sjældent vil være bange i disse situationer, mere desorienteret.
Hvis dit barn derimod tydeligvis er “væk” – dvs. sover og er i en ubevidst tilstand (selvom det sidder og skriger og råber) – ja da kan det være en bevidst strategi ikke at vække barnet, og i stedet “holde ud”. Vælger du at forsøge at vække barnet er det enormt vigtigt at du forsøger at være helt rolig og afslappet.
Er du ikke det, vil barnet når han/hun vækkes oftest blive smittet af din egen angst/urolighed, og slet ikke forstå hvad der på færde. Husk – ved night terror kan barnet intet huske, og vil derfor slet ikke forstå hvorfor du er urolig. Læs også de mange kommentarer nedenfor om andre forældres erfaringer – der er stor forskel på hvad der virker for det enkelte barn.
Nogle skal holdes om stille og roligt, måske skal du nynne en stille sang, andre skal ikke vækkes, og du skal holde ud! Du skal altså finde ud af, hvad der virker bedst for dit barn. Night terrors går normalt over af sig selv, men står de på i hvad der virker umådeligt lang tid (måske flere uger), kan det være en god ide at tage kontakt til barnets læge.
Skriv gerne i kommentaren nedenfor med eventuelle oplevelser og spørgsmål du måtte have i forhold til mareridt og “night terrors” hos børn!
/Michael
Hej
Har læst en del af kommentarerne, men ikke alle, så ved ikke om andre har linket til denne side: http://www.nightterrors.org
Tænkte bare, at mange her måske kunne have glæde af at læse mere fra en, der selv – som voksen – lider af det og tilsyneladende har sat sig meget ind i emnet. Han skriver i øvrigt, at det er ok at vække personen, som har et anfald, bare man er stille og rolig. Han skriver også, at nogle kan gengive, hvad de drømmer under et anfald, mens andre intet husker – og at det foregår under den dybe søvnfase 4 lige inden REM-søvnen.
Jeg har selv en søn på 15 måneder, som her på det sidste har været helt utrøstelig nogle gange om natten, men jeg er i tvivl, om det kan være night terror eller bare “temperament”. Han virker umiddelbart mere hysterisk/vred end bange – uanset hvad jeg gør, vrider han sig og skriger/græder. Med mindre jeg ammer ham, så sover han videre. Hvad tænker I andre med mindre børn, har I kunnet amme/give flaske når det stod på?
Jeg har en datter på 11 måneder. Hun skriger og vrider sig kravler rundt i sengen om natten. Kan man have night terros når man ikke er ældre. Jeg prøver at trøste, men hvis jeg tager hende op laver hun flitesbue, og hun har lukkede øjne.
Hej Lene,
jeg støder på mange eksempler på helt små børn som oplever night terror lignende “anfald”. Så det kan sagtens være noget night-terror-lignende din datter har. Efterhånden har jeg oplevet så mange eksempler på mareridt/night terror hos helt små børn, hvor det også er svært at sige, om det sort/hvidt er night terror eller mareridt – måske det er noget midt i mellem 🙂 Det lader til at du gør hvad du kan, og trøst og tålmodighed lyder som en god ting i dit tilfælde. Mvh Michael
Hej Michael.
Jeg har en søn på 4,5 måned og jeg kan stort set ik lægge ham fra mig om dagen. Han græder meget kort tid efter han er lagt. Han græder og græder og er vildt ulykkelig og meget ofte panisk, jeg kan slet ik trøste ham. Selv hvis jeg lader ham sove hos mig og på mig om dagen, så “vågner” han skrigende og grædende. Men selvom han har åbne øjne kan jeg ikke få kontakt eller trøste ham. Kan en baby få night terror? For min læge siger at han ik fejler noget.
Mvh mette
Hej Mette –
en baby kan bestemt godt få night terrors – min egen søn (som nu er godt 2 år gammel) havde i en alder af 8 måneder noget der må have været night terrors. Så jeg tror ikke du skal være bekymret – men give ham alt den omsorg og kærlighed du kan. Og så er der jo grænser for, hvor meget vi kan give – der skal også være plads til at være dig selv syntes jeg :-). Så budskabet er – hold ud! Michael
Hej..
Jeg har en datter på 14 måneder som nu to gange er vågnet ca en time efter hun er lagt i seng og skriger og græder helt utrøsteligt. Jeg prøver at trøste hende alt hvad jeg kan men det er som om hun ikke ænser jeg er der og sparker/skubber sig nærmest væk fra mig. Men samtidig vil hun gerne være tæt på mig. Det var som regel en times tid før hun falder til ro.. I starten har hun lukkede øjne men efter kort tid har hun åbne øjne..
Er det night terror hun har og er det normalt at det varer så lang tid? Første gang det skete varede det næsten 2 timer.
Hilsen Christina.
Spændende at læse alle Jeres forskellige oplevelser med Night-terror! Jeg er nu overbevist om at min søn på 3,4 også lider af det…
Min bekymring går så på, at det er mere reglen end undtagelsen at han har disse Night-terrors. Jeg vil mene at det er 9 ud af 10 nætter, nogle værre end andre, og det har stået på i over et halvt år.
For 4 mdr siden kom han af med sutten, hvilket gjorde det meget værre. Før var det som om at han kunne finde trøst med sutten, men nu synes jeg “anfaldene” er blevet værre og oftere.
Vi har endda oplevet at han har haft en tur, hvor han var faldet i søvn, mens vi kørte bil. Han skreg, sparkede og slog omkring sig, og var slet ikke til at nå ind til…
Vi har prøvet meget gennem det sidste halve år, men er kommet frem til, at det der hjælper bedst hos os, er at en af os voksne, ligger sig med ham i vores gæsteseng resten af natten. Det er som om det giver ham lidt ro, og anfaldene bliver ikke så “voldsomme”…
Er der nogen der har oplevet noget lign.? Og er det “normalt” at han skal have de grimme Night terrors så ofte??
Holder du snart et foredrag omkring Night terror Michael Rohde???
Det kunne være meget spændende at blive lidt mere oplyst, så jeg nemmere kan forstå hvad der foregår hos min lille søn 😉
Mvh Christina
Hej Christina,
mange tak for din kommentar, beklager meget at jeg først nu ser den, jeg modtager rigtig rigtig mange henvendelser/kommentarer hver dag. Jeg vil rigtig gerne holde et foredrag om night terrors, om børns drømme i det hele taget, hold øje med min hjemmeside – det er desværre alt jeg kan sige lige nu! Bh Michael
Min søn på 11 måneder har haft det siden han var 4 måneder gammel. Han vågner præcis 2 timer efter han er faldet i søvn i et kæmpe skrig. Han skriger og skriger og vi kan intet gøre. Det står på i 15-20 min. hans øjne er åbne men han stiger bare tomt ud i luften som om han var besat. Det er rigtig væmmeligt og jeg har taget ham hver gang i forsøg på at trøste ham uden held. Han spræller og vrider sig. Nogle gange reagerer han på det jeg siger feks hvis jeg giver ham sin bamse enten ved at tage den ind til eller ved at slå den væk. Det gør så ondt at se ham sådan. Tårerne triller ned af hans kinder og han ligner en som oplever et levende mararidt. Efter 15-20 min. vågner han rigtigt og er forvirret og først der reagerer han på vores trøst. Det er sindsygt hårdt når det står på. Især fordi han har åbne øjne. Engang tog jeg ham op i vores seng (i stedet for at tage ham op til mig) og det virkede som han flygtede fra noget og var enormt bange. – han satte sig op i kravlestilling mens hans rystede på hovedet fra side til side (ligesom når han siger nej) og han skreg og skreg som om der var noget uhyggeligt der ville tage ham. Det gør så ondt på mig og jeg kan næsten ikke holde til at se på det.
Det sker heldigvis ikke så ofte mere (måske en gang hver 2. uge) Noget der har hjulpet os er “faste rutiner” og vi forsøger at drosle ned i tempo når klokken er 17 og undgå for meget vild leg (han sover kl 19). Når han har night terrors er det som regel fordi vi har været på farten hele dagen og der er sket en masse og han ikke har fået sine sædvanlige lure. Da han var spæd 4-6 måneder gammel kom anfaldene gerne i forlængelse af han udviklede nye færdigeheder. Motorisk og mentalt har han altid været meget foran de andre babyer lige fra start. Måske er det gået for stærkt for ham og det kommer så til udtryk når han sover i form af night terror. Jeg gad virkelig godt at der var en større viden indenfor området. Særligt blandt babyer som endnu ikke kan tale og fortælle hvad der er galt.
Hejsa,
Har en datter på snart 3, som også lider af Night terrors, og hvor er det dejligt at læse at man ikke står alene. Hun har lidt af Night terrors i ca 1 1/2 år nu, og i starten vidste jeg ikke hvad det var, og blev meget urolig for hende, så jeg vækkede hende. Efterfølgende har jeg dog læst at det skal/må man ikke, men herhjemme hos os virker det altså som om det er hurtigere overstået for min datter hvis jeg vækker hende, har prøvet at lade være, men så fortsætter nogle gange i op til 40 min. Men når jeg vækker hende kigger hun forvirret omkring og sover videre næsten med det samme, men når nu det er noget med centralnervesystemet, så er mit spørgsmål: til trods for at det virker som den bedste løsning for os, min datter og jeg, tager min datters hjerne, hendes centralnervesystem, så skade af at jeg vækker hende?
Mvh Anne
Hvordan vækker du hende? Jeg har ofte forsøgt at vække min søn men uden held. Det bliver næsten bare værre… som om min stemme bliver en del af marraridtet.
Hej Michael.
Jeg har en søn som lige har passeret sine første 6 md. Han har mange gange siden han blev født kunne vågne med et enormt skrækindjagende og panisk skrig i sine middagslure og af og til om natten.
Den sidste uge er han dog begyndt at vågne hver aften ca 3 timer efter han er faldet i søvn. Enten i et skrig eller med klynk som så ender i voldsomt skrig / gråd. Han har delvist lukkede øjne og virker sovende. Jeg kan ikke trøste ham med hverken sut, dyne, klud eller en beroligende hånd. Jeg ender altid med at tage ham op. Jeg kan ikke få kontakt med ham og gråden virker til at blive værre. Ind imellem lykkedes det at få ham beroliget i min favn….men kun meget kort tid. Jeg føler mig dybt magtesløs og fortvivlet.
Efter at ha læst om night terror er jeg næsten ikke i tvivl om, at det er det.
Hvad stiller jeg op……skal jeg lade ham ligge om skrige / græde til det er “overstået” eller skal jeg tage ham op og sidde med ham mens han skriger?
Jeg ved endnu ikke om det går over af sig selv, for jeg ender altid med at vække ham helt efter et godt stykke tid. Når han er helt vågen kan jeg lægge ham igen. Synes dog ikke det er en særlig fed løsning, men hvad vil du anbefale at gøre?
Går det over?
Vh den fortvivlede.
Hej allesammen!
Vores dreng på 6 år havde for en uge siden feber og var syg, om natten rejste han sig pludselig op i sengen og skreg, han havde helt åbne øjne og der var så meget angst at se i hans øjne. Han skreg han var bange, begyndte at ville kravle op af væggen, han var helt ulykkelig og rundt på gulvet. Det var simpelthen så skræmmende som mir og intet virkede han rystede i hele kroppen og prøvede at rive sig løs fra mig når jeg beroligede ham. Pludselig lagde han sig og sov igen, dog gentog det sig flere fange i løbet af natten. Jeg var sikker på det var febervildelse.. Men efter et par nætter hvor han ikke mere var syg kom det igen og nu har det lige været 3 nætter i træk. Blev helt lettet da jeg læste dette opslag jeg var faktisk begyndt at overveje om han skulle til læge idet jeg troede der var noget helt galt med ham. Han kan Inter huske selv næste dag overhovedet! i går nævnte han dog at han ikke kunne koncentrere sig om hvad de sagde omme i skolen fordi han kom til at tænke på skræmmende ting.. Da jeg spurgte ind til dette sagde han at det kunne han ikke forklare, er det normalt at det måske osse er noget om dagen i en eller anden form??
Vh Sarah den fortvivlede mor.
Sikke mange kommentarer. Jeg har læst en del af dem, og været lettet over, ikke at være alene med det her.
Min søn på 8 år lider af det samme og jeg har simpelthen ikke kunne finde en ordentlig forklaring før nu.
Min søn husker intet dagen efter, men vågner 3-4 gange om ugen, grædende, svedende, skrigende og kan ikke sætte ord på. Han siger nej, nej, nej, men ikke mere end det. Jeg lægger mig sammen med ham og aer ham på ryggen og siger blide ord til ham. Jeg kan sige: LÆG DIG NED hver gang han rejser sig op, og kan på den måde kontrollere hans anfald.
VI er gået i gang med at se på hans hverdag for at finde ud af om der er noget vi kan ændre på, så han ikke bliver stresset og overstimuleret.
Tak for et grundigt indlæg om emnet.
kh Anne lotte
Hej Michael.
Jeg har en søn på 16 mdr. som indimellem har night terror.
Det er noget tid siden sidst, men i aftes havde han et anfald. Han skreg og skreg, men jeg kunne ikke trøste/få kontakt med ham. Når jeg tog ham op vred han sig og kastede sig rundt mine arme. Efter ca 30 min. vækkede jeg ham (hvilket jeg kan læse jeg ikke skulle have gjort – men han blev bare ved og ved).
Men hvad kan jeg gøre når/hvis det sker igen?
På forhånd tak 🙂
Hejsa
Super fed artikel, jeg har nu fundet ud af min datter på 8 år højst sandsynligt lider af “Night terror” det begynde efter hendes far er flyttet ind med han nye kæreste…. Hun vågnede et par timer efter hun var faldet i søvn, begyndte at ryste, skulle på toilet og ligeledes kaste op, men hun var slet ikke vågen, og han kan ikke komme i kontakt med hende, hun piver, hulker, små græder, og efter 10-20 min sover hun igen! Det endte med at vi droppede hun skulle sove der, fordi vi ikke troede hun var tryg, separationsangst! Hun prøvede selv at forklare det var fordi hun savnede mig;) efter en lang pause, har hun sovet hos sin far igen hvor han sov sammen med hende på sofaen og hun vågnede ikke en eneste gang! Jeg tror hun har brug for tryghed? Hun har altid haft brug for at være tæt på os, ligesiden hun begyndte at sove på madras i vuggestuen og de voksne puttede med børnene, hun har enten sovet i vores seng, eller på en madras på gulvet og det har hun sovet perfekt. Hun forklar selv hun ikke kan lide at være alene om natten, hos mig har det kun være Night terror 1 gang, så føler det har noget med hendes far nye miljø.
Ligeledes er hun begyndt at have mareridt rigtig tid 🙁 og Idag vågnede hun 5.20 og var rigtig bange, virkelig bange og hun faldt ikke i søvn bagefter, jeg havde heldigvis gjort som det stod i artiklen og vi snakker med om det herhjemme! Er der andre måder jeg kan hjælpe hende på? Og hvorfor får hun pludselig så mange mareridt?
Mvh Lotus
Hej Michael
Håb om hjælp
Vores søn på 4 år er serliv sensitiv og haft night terrors siden han var 9 mdr.
Nu er hans anfald så slemme at han prøver at gøre skade på sig selv og vi er nødsaget til at forhindre ham i at komme til skade som medfører endnu mere angst fra han side.
Nu har man konstateret forhøjet levertal hos han og voldsomst søvn underskud og man anbefaler natur sovemiddel til ham- jeg kan så frygte at grundet lægernes mangle erfaring omkring night terrors at det ikke er løsningen frem.
Vil sove medicin afhjælpe night terrors og kan han få et anfald han ikke kan vågne op af grundet påvirkningen af medicinen – hjælp
Hilsen camilla en fortvivlet mor
Vågner han på samme tidspunkt hver gang? Nogle steder er det beskrevet, at det hjælper at vække barnet lige inden og putte det igen, da de så kommer udenom den søvnfase, hvor night terror’en optræder… Har I prøvet det?
Jeg har lige idag haft en episode ligende det du skriver om Night terrors med min 6 måneder. Men kan det være det. ?
Hilsen Liv.
Hej Michael. Jeg sidder her og Googler angående søvn og 3 årig. Jeg har nemlig en dreng på 3 1/2 år som er født 5 uger for tidligt ved kejsersnit fordi han var lille (1700 gram) så han har haft en hårdt start på livet men følger godt med gennemsnittet og har ingen men. Men da han 5 mdr vågnede han op og natten og var utrøstelig i flere timer. Det eneste der hjalp lidt var at jeg gik rundt med ham. Men det er hårdt at Gøre 1-2 gange om natten i 2-3 timer gangen. Han gjorde der 2-3 gange om ugen. Først troede vi at det skyldtes ørene så de blev tjekket og han fik dræn i, det hjalp i en periode men efter kort tid var vi tilbage i samme rutine og det var virkelig hårdt. Alle vi spurgte til råds, børneafdeling, læger og sundhedsplejersker sagde at det var bare en del af det at han var kommet hårdt fra start men hold op det var hårdt. Det stoppede da han blev 2 år og han har faktisk sovet igennem fra han var 2 år til nu men han er pludselig begyndt at vågne skrigene op fra søvn og utrøstelig. Idag faldt han i søvn på sofaen ved 17 tiden (var oppe siden kl 6) og normalt ville han sove til næste morgen men efter en time vågner han op skrigene og græder og græder. Kalder på mig men når jeg siger til ham at jeg er lige her så sparker han ud efter mig og bare vil væk går hen mod mig men når jeg vil tage ham til mig så Løber han modsatte vej. Der stod på i en time og så fik hans far ham ud af det stadie han var i og alt var pludselig normalt men hold op hvor var det hårdt at han bare skreg og skreg men afviste mig når jeg ville trøste ham, så efter han er faldet i søvn igen ville jeg lige Google til om det for det var virkelig skræmmende og op kommer dit indlæg og hold op hvor er det rart at læse at man ikke er alene og at ens barn ikke er ‘helt fra den’.
Jeg syns dog ikke der er set noget nyt i vores hverdag eller andet der gør at han skulle føle sig stresset. Han har en søster som fylder 1 år om få dage men vi har nævnt det en enkelt gang og derefter er det ham selv som bringer på bane hvis han har spørgsmål, men kan sådan en lille ting virkelig “vælte hans verden’?
Det var så en ubehagelig oplevelse og så med en dreng du kan fører en normal samtale med normalt og nu var det bare ingen kontakt.
Tak for dit indlæg, gjorde mig virkelig mere rolig og hvor ville jeg ønske jeg vidste det fra 3 år siden. Tak 🙂
Vh mor til 2.
Hej Michael
jeg har en dreng på 3 år. og må indrømme ved ikke om det er night terror eller marrit.
Han skriger op om natten og et enkelt tys eller mor er her så sov han videre.
så begynder det det at tage til for ca halvt år siden. så vi flyttede hans seng ind til os så han kunne få lidt tryghed. det hjalp også. Men nu igen er det blev slemmer han skriger og græder og kalder på sin mor eller mormor også selvom jeg(mor) holder ham i armende og prøver at berolige ham.
Nogen gange snakker han i søvne og det kan Være en fra dagplejen som har taget noget legetøj til han ikke vil flyve som han siger.
dagplejer mener han oplever sin dag meget voldsomt om natten. men han er ikke sensitiv.
vil så gerne hjælpe ham og os da vi næsten ikke sover mere pga. Dette.
Tak. Mange tak. Jeg var ved at gå op i limningen- var min knægt mentalt syg?
Jeg havde glemt de første gange vi oplevede det. Der er gået lang tid siden, men også dengang fandt vi svar på nettet(måske endda her).
Min dreng på 3 1/2 vågnede op grædende. Jeg var oppe og hørte ham med det samme, og tog ham op i mine arme.
Han vred sig i smerte og efter noget tid fortalte han at hans fod gjorde ondt og han frøs. Jeg kunne ikke se noget på foden, men gav ham lidt tøj på. Han virkede virkelig desperat, vred sig i sengen, som om at han virkelig havde ondt og ikke kunne forklate det.
Jeg tændte for en tegnfilm for at aflede hans opmærksomhed, så jeg bedre kunne undersøge foden/benet.
Med et var der ikke noget. Han fik lov at se tv i 15-20 min, og var fuldstændig rolig.
Vi lagde os til at sove igen, og han fik lov at blive mellem min kone og mig.
2 timer senere var den gal igen. Nu sidder min kone og knægten og ser filmen “flyvere” som om intet var hænt, mens jeg finder denne side og ro i min sjæl.
Mange tak
/Jacob
Hej Jakob,
hvor er det dejligt at høre, at mit blogindlæg har hjulpet dig til at finde ro omkring oplevelsen med din søn. Bliver temaet omkring den kolde fod ved at dukke op syntes jeg det er interessant at tale om, hvorfor det lige er det han drømmer – altså fra en mere drømmepsykologisk tolkningsvinkel. Det kan også være mere kropsligt handle om, at han altid stikker foden udenfor dynen, og den altså bliver kold. Bh Michael
Min datter på knap 3 har også disse såkaldte Night terrors. De sker hver gang hun ikke har sover middagslur uanset hvor tidligt hun kommer i seng.
Man kan intet stille op når det sker. Vi plejer at gå ind og sætte os på gulvet ved siden af hendes seng og holde øje med at hun ikke slår sig eller får fødderne i klemme under sengehesten. Ingen snak eller tyssen hjælper så plejer det som regel at gå hurtigt over.
Man skal sørge for ikke at overstimulere sit barn for meget eller misse middagslurene.
Håber min datter skal vokse sig fra det, for det er godt nok hårdt at se hende sådan. Er dog glad for at høre at andre har oplevet det samme så man ikke er ene om problemet.
Hej Sanne – TAK fordi du bidrager til erfaringerne! Bh Michael
Jeg sidder og googler og falder over denne side, som giver mig et “ord” på hvad det er som foregår hos min datter. Min datter er 1,5 år gammel, og har altid sovet godt og begyndte at sove igennem i en tidlig alder ( ca 3 mdr gammel).
Hun har altid været lidt påvirkelig, hvis der er f.eks. er sket meget i løbet af dagen. Efter hun er startet i dagpleje, og de nogle gange samles med de andre dagplejer og børn i området, ved vi med sikkerhed at vores nattesøvn er ødelagt.
Det er lidt forskellige hvornår det starter, men når hun “vågner” første gang som er både med ulykkelig gråd og for at sige det som det er, så virker hun som et vild løve i et bur. Det kan varer flere timer, sidste gang 5 timer.
Vi har gjort den fejl, kan jeg læse at vi har taget hende op for at trøste hende og det gør hende mere vild og helt ustyrlig.
Hvad gør vi konkret når hun kravler rundt i sengen og græder og skriger?
Vi vil jo gerne gøre hende tryg, og det kan vi i den situation ikke gøre ved at tage hende op. Hvis vi ligger hende ned, flyver hun op og er ked af det og vild og rejser sig op.
Håber du har et råd til hvad vi stiller op:)
Hej Janni,
og tak for din kommentar/henvendelse! Det er enormt individuelt hvad der virker – i nogle tilfælde er der intet at stille op, det bedste er at “stå den ud” og faktisk bare se til, i andre tilfælde hjælper det at nusse, tage dem op med videre. Prøv at læse de forskellige kommentarer her i tråden – der er efterhånden en hel del erfaring ift. hvad der virker bedst/hvilke muligheder der er. Bh Michael
Pyh en lettelse at læse ovenstående!! Vi har en dreng på 6 år som de sidste par aftener har gjort os helt vildt forskrækket med det vi nu kan se hedder Night Terror! Vi anede ikke det fandtes.
Vores dreng skriger og råber (efter han har sovet en times tid) og han er tydelig bange – eller angst. Hans øjne er åbne som om han er vågen og han skriger fortvivlet: Hjælp mig!! Hjælp mig!!! Jeg kan ikke li det!! Og kigger appellerende på os. Han råber: “Jeg kan ikke li dig mere” og han vælter rundt og prøver at komme væk! Han hopper ud af sengen og hopper rundt mens han skriger som om han ikke kan holde ud at være i sin krop. Vi har prøvet at trøste ham og tale ham til ro. Og i aften tror fik vi vist vækket ham og han faldt til ro igen (det kan man ikke sige om os andre!!!) og begyndte at tale i søvne mens han lå og sov.
Vi vil prøve om vi kan slå kold vand i blodet næste gang og er nu bare taknemmelige over at han ikke fejler noget eller er blevet besat af en ond ånd!!! 🙂
Tak fordi du har fået os gjort klogere!
Med venlig hilsen
Velbekomme Janne! Læs endeligt også de mange kommentarer som er ved at samle sig under dette blogindlæg – det kan give noget inspiration/input. Bh Michael